Николай Лилиев
Мечтите зъзнат в наший път…

chitanka.info

Мечтите зъзнат в наший път,

и вятърът пищи: пощада!

Незнайни сили ни влекат,

а зимна нощ безшумно пада.

И под заспали небеса

помръква вярата ни плаха,

пред нас се люшкат дървеса

и тъмни сенки скръбно махат.

Вървим безгласни, не зовем,

а ням въпрос на устни гасне:

дали към белий Витлеем

извеждат пътища неясни?

Дали в незнайни далнини

ще стигнем свойта родна стряха?

Пред нас се спущат тъмнини,

и тъмни сенки скръбно махат.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.